For tre år siden...
...ble en lov innført som tillot private klinikker å utføre aktiv dødshjelp.
-Er du den dødsdoulaen? -Unnskyld?
Du er sen.
-Er du nærmeste pårørende? -Jeg antar det.
Jeg heter Malison McCourt, palliativ tekniker hos Lifesource Closures.
Vi føler virkelig med deg i denne vanskelige stund.
Pasientens avslutning blir meningsfull, skånsom og minneverdig.
Kutt ut tullet. Bare sett sprøyten, så er du klar.
Hvis jeg kunne ha gjort det selv, hadde jeg alt gjort det.
-Hva? -Det er min første arbeidsdag.
Å, så fint for deg!
Hun ligger der inne. Sett deg her.
-Hvor lenge har hun vært sånn? -Hun har ligget i sengen i 4 år. Koma.
Sta som et esel.
-Vil du si noe? -Nei...
Hun kommer ikke til å merke noe.
Morder!
-Nei! Nei, nei, nei, nei! -Nei...
Nei, nei, nei!
Jeg skulle ha gjort dette for lenge siden.
Det der er ulovlig. Det fins et ord for det du nettopp gjorde.
08.17.
Frøken McCourt!
-Du får ikke ha katter i leiligheten. -Ikke katter, jeg har en katt.
Jeg kjenner din type.
Jeg vil ikke ha noen jævla kattekjerringer i huset mitt.
-Når blir varmen reparert, herr Poole? -Stiller du krav nå også?
Jeg krever ikke, jeg bare spør.
Det sitter et par gamlinger der borte som kunne trengt tjenestene våre.
-Det er ikke morsomt, herr Winston. -Nei, du har rett. Unnskyld meg.
Hadde du en dårlig dag? Du fikk altså en dårlig begynnelse?
-Blir klientene sjekket ordentlig? -Det prioriteres.
Ærlig talt, når dere teknikere kommer, er alle juridiske hinder avklart.
Firmaet vårt er nøye regulert.
Så alle på Lifesource Closures er helt dekket av forsikring.
Så du kan gjøre det som må til for å avslutte det, slokke lyset.
-Det er jobben din. -Klienten kalte meg for morder.
Det har de rett til. Du er ikke den første.
Halvparten av disse folkene er totale grønnsaker.
De har ikke noe klokt å si. Det er den pårørende som er klienten.
-Jeg trenger virkelig jobben. -Selvsagt! Det er en god jobb.
Det som skjedde deg i går, skjer alle. Sånt skjer.
Men jeg har et lite forslag til deg.
-Dette ble ikke dekket i utdannelsen. -Vi gjør dette iblant.
Vi har et prosjekt der vi sender deg ut med en erfaren tekniker.
Vedkommende hjelper deg med sånt som ikke tas opp under utdannelsen.
-Som klienten som kalte meg morder? -Ikke klienten! Ikke klienten.
Klienten er de pårørende og du utførte jobben perfekt og helt lovlig.
-Ok? -Ok.
I morgen drar du ut på en jobb med Olivia Bletcher.
Hun har vært med oss i tre år og er en fullkommen proff.
Hun har opplevd alt man kan tenke seg.
Hun hjelper deg å ta rett valg om ting går galt.
Hun blir din venn.
-Takk, herr Winston. -Denne klienten er veldig viktig.
Han er veldig rik. Han er litt eksentrisk også.
Det ligger utenfor byen, så ta bilen din og pakk for tre dager.
Slapp av, jente!
Dette er dødshjelp! Det er ikke som om vi redder liv.
Husk det jeg sier til alle jentene:
Dette er et jævla selvmordsoppdrag, så ikke ta noen fanger!
Herr Poole?
Du salver mitt hode med olje. Mitt beger renner over.
Bare godhet og miskunn skal følge meg alle mine dager.
Og jeg skal bo i Herrens hus gjennom alle tider.
Er alt i orden?
Jeg ber for din skyld. Jeg ber om at Jesus skal tilgi deg!
Hva?
-Du skal ikke drepe! -Det var krenkende!
Hold opp! Hold opp!
Lucy?
Herr Poole?
Herr Poole? Er du her inne?
Unnskyld meg, unnskyld meg.
-Jeg er lei for det jeg sa før. -Hva gjør du der inne?
Jeg drømte at du hadde tenkt å drepe meg.
Du ville drept hvem som helst. For det er jobben din, forstår jeg.
I drømmen ba Gud meg om å fortelle deg noe.
De du dreper kommer ikke til Ham.
De går til deg.
Du hadde bare en følt mareritt. Vennligst gå og legg deg igjen.
Du kan ikke bo her lenger.
Hei, vennen! Bakluken?
-Hvor lenge skal du være borte? -Jeg er mellom boliger.
-Winston sa du hadde det tøft i går. -Fælt! Jeg er glad du er her nå.
De påstår de velger klienter nøye, men det er nok mest bankkontoen som lokker.
Det er fryktelig! Under utdannelsen virket alt så edelt.
De brukte ord som "verdighet" og "avslutning". Jeg falt for det.
-Sigarett? -Nei, takk.
-Er det greit om jeg røyker? -Ja da, hvis du sveiver ned ruten.
Dette oppdraget ser jeg fram til. Tre dager på landet.
-Sikkert en velfylt vinkjeller. -Jeg drikker ikke.
Den gamle mannen er styrtrik. Vi får kanskje til og med tips.
Dødssyk humor, Olivia!
Den var god, Mal.
-Får jeg kalle deg Mal? -Ja da!
Det er... Det er faktisk det mamma pleide å kalle meg.
-Hva vil du bli kalt? -Olivia er bra nok.
Ok, Olivia.
Har du erfart nattskrekk ennå? De kommer med jobben.
Det sier de ikke noe om. Man har noen slitsomme netter.
-Nattskrekk. -Det lyder fælt! Hva forårsaker det?
Det er nok bare hjernen som håndterer det faktum at du dreper folk nå.
-Avslutter. Vi gjør en avslutning. -Ja da, avslutning.
Det kommer til å gå bra. Du er en av oss nå.
-Skal vi banke først? -Ja.
-Er du klar for dette? -Nei, det er jeg ikke.
Malison! Kom an.
-Morder. -Hørte du det?
Ikke gjør det, Malison. Du skremmer livet av meg.
Det er ok, ingen fare. Ingen fare.
-Er alt i orden med henne? -Malison, dette er Edgar.
-Unnskyld, jeg vet ikke hva som skjedde. -Du besvimte og slo hodet.
Jeg fikser det.
Det er den mest sosialt inkompetente person jeg har møtt!
-Stakkar, jeg skremte ham sikkert. -Jeg tror faktisk at han gråt.
-Da du falt, løp han inn. -Herregud, så pinlig!
-Nei, ingen fare. Hvordan føles hodet? -Bra. Jeg må be ham om unnskyldning.
-Vent til han kommer tilbake. -Hva heter han?
Edgar.
Edgar, unnskyld. Jeg føler meg kjempedum.
-Pungrotte. -Unnskyld?
-En pungrotte under her. -Så klart.
Jeg syns jeg hørte noe. Det må ha vært den.
Pungrotten er drektig.
-De biter. -Ok.
Han kvalte en pungrotte. Med sine bare hender. Han er helsprø, Olivia!
Han er gal.
Best å holde seg inne når det er mørkt.
-Hva gjorde du med den? -Pungrotten?
Jeg kvittet meg med den.
Det var bra. Takk, Edgar.
-Dere skal bo ovenpå. -Denne veien, da.
Kom an, Malison.
-Hvor ble det av ham? -her oppe, tror jeg.
-Han er veldig fokusert. -Han kvalte en gravid pungrotte.
-Hvor er herr Somborac? -Nede.
Han kan ikke gå i trappene.
-Bor du her med ham? -Låven.
-Sover han i huset alene? -Han trenger pleie døgnet rundt.
Han lever fortsatt. Han kan ikke dø, ikke på ordentlig.
Er du testamentforvalteren hans? Sønnen hans?
Det andre soverommet ligger lenger borterst i korridoren.
Dette virker stort nok for oss begge. Vi holder sammen, hva?
Har du noe å drikke? Kanskje en flaske vin?
Jeg ringer i klokken ved daggry. Da er det frokost.
Hørte du det, Esmeralda?
-Han vil prate med dere. -Vi har en del dokument å gå gjennom.
-Han har spesifikke ønsker. -Det har vi vel alle?
Det passer nok bedre i morgen.
Hva passer bedre i morgen?
Ingen vinkjeller...ennå.
Jeg syns synd på ham.
Det er iskaldt her inne!
Han er ikke vant til å ha folk omkring seg.
-Er det noe du kan relatere til? -Kanskje.
Unnskyld, det var stygt sagt.
-Iblant kan jeg bare ikke la være. -Du har rett.
Kom an!
Kan vi ikke være venner?
-Hva er det? -Jeg ventet bare ikke det.
Du trenger jo ikke få meg til å føle meg ubekvem.
Uroe deg ikke for nattskrekk. Så ille er det ikke.
-Jeg fikk en grusom tanke. -Hva da?
-Skal vi vedde på at han har kikkhull? -Jeg tror ikke han er så smart.
Hjelp meg å lete.
Jeg ville hatt et om jeg var han.
Han holder vel på å kvele sin lille pungrotte nå.
-Han er der inne! Jeg så ham. -Spøker du?
Den lille jævelen!
Vent her!
Forsvinn! Slutt! Slutt!
-Slutte? -Vær så snill, ikke forlat meg igjen!
Det er ok. Han har gått.
Han gikk tilbake til skuret sitt.
Nå holder vi oss rolige. Jeg går ut og tar en sigarett.
-Vær så snill, ikke gå fra meg her! -Bli med.
Edgar gikk den veien.
Dette stedet er enormt! Litt vel mye for to menn.
En av dem ligger til sengs.
Det er noe som ikke stemmer her. Hvorfor gjør ikke bare Edgar det selv?
Han sover der borte, antar jeg.
-Jeg er så redd. -Hvorfor?
De der jævla pungrottene. Hva tror du?
Det er så mørkt at jeg kan føle dem.
-Kjempestore muldvarper. -Hold opp, sa jeg!
Jeg savner Lucy.
Noen ser vel til den? Kjæreste?
-Nei, jeg bodde alene. -Godt gjort.
Ikke egentlig. Det er fælt.
Jeg kan nok ikke dra tilbake til... Hva er det?
Huset ser sint ut. Se på det.
Det ser levende ut.
Tror du at det liker oss, Liv?
Hei. Jeg er Malison McCourt.
Jeg er palliativ tekniker hos Lifesource Closures.
Vi føler med deg og familien i denne vanskelige stund.
Jeg forsikrer dere om at familiens avslutning blir minneverdig, skånsom...
...og meningsfull.
-Jeg antar at vi skal treffe gubben nå. -Offeret?
Hold opp.
Leste du sammendraget? Han er i dårlig tilstand. Det burde bli enkelt.
Hva syns du om dispensasjonsklausulen?
Slapp av, gubben vil sikkert dø sittende under sitt yndlingstre.
Jeg må vise dere hva dere ikke får gjøre.
-Kom med meg. -God morgen til deg også, Edgar.
Edgar! Når skal vi treffe Somborac?
-Malison? -Unnskyld.
-Hvor ble det av ham? -Du kjenner Edgar. Han er fokusert.
Unnskyld. En del av statuene er veldig merkelige.
Edgar!
-Hva er det? -Nervene mine, antar jeg.
Edgar?
Edgar? Hvor er du?
Dette er latterlig.
Hva mente han med ting vi ikke får gjøre?
-Jeg går den veien, du går rundt. -Nei, jeg går gjennom her, du går rundt.
Du gjør som du vil. Si fra om du finner ham.
Olivia?
Olivia? Edgar?
Noen?
Det er meg, Olivia! Det er ingen fare. Jeg er her nå.
-Gjett hva vi ikke får gjøre? -Gå inn i labyrinten.
Det er veldig viktig at ingen går inn i labyrinten.
Jeg kan ikke forklare det. Du er nok i sjokk fra din første avslutning.
-Jeg forstår om du vil dra dra. -Jeg skal ikke forlate deg, Olivia.
-Har jeg vært hysterisk? -Nei!
Det er et gammelt ord med avskyelig betydning, og du skal ikke bruke det.
-Si at du også hører det. -Ja. Han spiller hver dag kl. 11.
Han skulle til å gjøre det da vi lette etter deg.
Han har fem pianoer.
Og fem tomler, lyder det som.
Liv?
-Det er Olivia. -Unnskyld.
Tenker du noensinne at det vi gjør er feil?
Det er jobben vår, elskling. Det er alt.
Vi dreper faktisk mennesker, Liv. Unnskyld, Olivia.
-Vi skal føle kobling til forhistorisk... -Holdt Winston sin eskimotale?
Nei.
"Jeg sier det til jentene mine. Sett bestemor på en isblokk ute til havs."
"Hvis de gjorde det, kan det ikke være feil."
Jeg vet det, men jeg liker ideen. Det handler om valg...
Hvis du vil være aktivist, får du slå opp telt utenfor rådhuset.
Du kan kalle meg Liv om du vil.
Nå går vi og ser hva gamlingen mener med dispensasjonsklausul.
Vi er klare. Malison hadde litt panikk, men nå er det bedre.
Skal vi følge etter deg?
-Jeg snakker for ham. -Det går bra.
Alle dokument er undertegnet. Han er stort sett bare et vitne.
Gi meg et øyeblikk, er dere snille.
Dette er teknikerne, frøken McCourt og frøken Bletcher.
Hyggelig å treffe deg, herr Somborac.
Vi skal gjøre alt for at din avslutning skal få den mening du ønsker.
Alt er undertegnet. Edgar har gjort en utmerket jobb.
Du har visst skrevet inn en spesiell dispensasjonsklausul.
Jeg...? Hva mener han?
"Jeg, Milos Somborac, utpeker Edgar Birde til å lese og assistere"-
-"med mitt ønske om spesiell dispensasjon når det gjelder min bortgang."
"Lifesource Closures har forsikret meg om at mine spesielle ønsker"-
-"skal følges til punkt og prikke."
"Jeg skal skal overlates ved skumringen til Dahkma"-
-"som ligger i midten av Durhta nærmest hagen."
Hva er Dahkma?
"Et stykke fra valgte deler av Bardo Thodol, fulgt av en stille bønn."
Kan vi få en kopi av dette...
"En utvalgt rogyapas må være kvinne og motta tingu."
"Hun skal gis syndsforlatelse med einerbærolje før hun får veiledning."
Er det en buddhistisk seremoni?
Herlig. Hva er en tingu?
Tingu er en hellig Kukri-kniv fra Himalaya.
"Rogyapas assisteres siden av griffer til labyrinten"-
-"og sjelen er siden fri fra verldslighet"-
-"gjennom beskytteren Fulvis kjever."
Jeg har noen spørsmål.
Jeg forsto ikke mye av det. Kan vi få en slags oversettelse?
Den velsignede veiledningen gis ikke før bønnen.
Ok, da skal vi altså stole på deg?
Du er den utvalgte rogyapas. Du vil forstå det bedre enn jeg.
Hva har hendt med ansiktet hans? Var det en brann?
Nei, ingen brann. Jeg har bare sett ham sånn.
Klokken er to. Jeg må spille.
-Spille? -Han mener spille.
En del av ordene virket kjent. Jeg har hørt dem før.
Her.
-Bardo Thodol. -Ja, han nevnte det.
-Tibetansk bok om de døde. -Gode Gud, Olivia!
Nå finner vi et hyggelig sted for litt høytlesning.
-Jeg har det bedre. -For en lettelse!
Stress kan virkelig påvirke en.
Jeg vet ikke hvorfor, men da jeg så ansiktet hans, følte jeg meg rolig.
Virkelig? Jeg kunne ikke engang se på ham.
Her er det, Mal.
-En Jhotar er en himmelsk begravelse. -Hva betyr det?
"Et ritual som utføres i hensikt å befri sjelen fra hevnlystne ånder"-
-"som vil legge beslag på sjelen gjennom deres ønske om evig hevn."
"Johtar kan ikke brukes for å sone for små forbrytelser som pasjonsdrap."
"Den er for forbrytelser av betydelig viktighet, som å lure minst tolv sjeler"-
-"gjennom selvmordets verktøy."
Jeg forstår ikke. Gjør du det?
Ok, samme det. Hva går en himmelsk begravelse ut på?
En parteringsrite.
"Rogyapas flår objektet med Kukri-kniv laget av bein fra et selvmord."
"Organene ofres siden til rovfugler som overlater ånden til himmelen"-
-"for evig befrielse fra skjærsildlignende hevn."
Hva? Hva er det?
Olivia! Nei! Nei!
Pust, Olivia!
Å, herregud!
-Hva er det nå? -Ingenting.
-Vi må prate litt. -Føler du deg bra?
-Ja, det var nok et astmaanfall. -Jeg visste ikke at du hadde astma.
Jeg har ikke hatt det siden jeg var barn.
Han vil at vi skjærer ham opp. Forstår du det?
Jeg tror han mener billedlig...
Nei, han vil at vi skjærer ham opp og mater ham til fuglene.
Det er galskap.
Jeg burde ha visst bedre. Jeg burde ha spurt ut Winston mer.
Herr Winston?
Klienten har betalt en million dollar for dette.
Hva blir det til?
Jeg har tenkt å dra grensen her. Vi kan jo ikke gjennomføre dette.
Hva? Vi kan bare ikke gjøre det!
-Vær enig med meg, da! -Selvsagt.
Bra, i morgen ringer vi Winston og ber om unnskyldning og så drar vi bare.
-Hva med herr Somborac? -Han overlever vel ikke engang natten.
-Han trenger å dø av seg selv. -Vi har reist helt hit...
Vil du gjøre det, så vær så god, men jeg har tenkt å dra!
-Jeg også. -Bra.
Nå sover vi.
Malison... Nei.
-Ingen ved. -Edgar! Du skremte meg.
Det fins ikke mer ved.
Jeg skulle hente mer, men...
...etter morgendagen...
...etter morgendagen trengs det ikke.
Er du trist?
Jeg forstår.
Du vil være helt alene igjen.
Skal du bli her? Etterpå, mener jeg.
Slik holder du deg varm.
Jeg vil bli etterpå, men...
Får jeg fortelle noe, Edgar?
Etter i morgen har jeg ingen steder å ta veien.
Jeg ble kastet ut fra leiligheten min for at jeg hadde katt.
Nå har jeg ikke engang katten mer.
For øyeblikket er dette boligen min.
Det har nok alltid vært sånn.
Det er to hus her.
Et som vennen din ser...
...og et som du ser.
Einerbær.
Hold avstand fra det huset du ser.
Vil det meg vondt?
De vil at du gjør deg selv vondt.
Varmt vann. Varmer deg.
Gjør deg ren for morgendagen.
Slokke lyset. Det er jobben din!
Du er den utvalgte royagpas. Du vil forstå mer enn jeg.
Stikk inn nålen, så er det over.
Han trenger å dø av seg selv.
Gjør det.
Unnskyld, jeg hørte at du hadde det vondt.
Ikke snakk med barna!
Drep dem først.
De må dø først.
Malison?
Malison!
Malison?
Edgar?
Men for helvete...!
Hvem er du?
-Hva gjør du her nede? -Hva gjør du her nede?
-Jeg spurte først. -Ok.
Jeg kom ned for å hente en god flaske Château Lafite Rothschild.
Din tur.
Jeg lette etter vennen min. Så skal vi dra.
Er du en nabo?
-Vet de at du er her? -Jeg har kjent Somborac lenge.
-Du vet vel hva som skjedde her? -Nei. Hva da?
Best at ikke prate om det av respekt for gutten.
-Hvilken gutt? -Edgar. Du kjenner vel Edgar?
Stakkars gutt. Han virker treg, men det er han ikke.
Det er bare tristhet. Den kommer fra jorden under føttene våre.
Den fyller deg til slutt og får deg til å sakte ned.
Helt til du stopper.
Vi burde finne vennen din.
Noen slo igjen døren.
Det var nok vennen din som lette etter deg.
Nei, ingen her.
Det var noen.
Du burde hente vennen din og dra herfra.
-Det var jo det jeg sa. -Det er en god plan.
Det kan gå ille om dere blir.
Hva mener du med det?
-Malison? -Olivia!
Malison! Du er her!
Liv! Det er akkurat som du sa!
Vi skal skjære opp ham som en gris. Jeg har tenkt å skjære der-
-og rive ut organene hans og kaste dem opp i luften. Helt sykt!
-Hva snakker du om? -Jobben vår! Vi må!
De er... Jeg vil kalle dem vesen, de er som spøkelser.
Døde mennesker og jeg kan høre dem, for helvete!
Jeg kan se dem og det er utrolig! Dødssekt, krigføring mot forbannelser.
Somborac studerte det i årevis. Han lurte dem hit for å dø.
Hør her...
De vil ha Somborac. Så fort han dør, tilhører han dem.
De er forbannet. De er riktig vanskelige, Liv.
De vil at jeg tar livet av meg. De sendte en liten jente for å...
Bare fordi de gjorde det? De tok livet av seg.
Hun er min venn og fortjener å vite!
Det er sant, Liv. Alt er sant.
Av hva, lurer du på?
Å fortelle folk at de havner et sted ved å dø-
-og siden ikke engang bli med dem!
De var alle fanget her, som mark i en bøtte.
Tror du meg ikke? Det driter jeg i.
Det er jobben vår! På tide å levere. Spesiell dispensasjon.
Vi utfor Jhotar eller hva faen det heter og siden er klienten fri.
Og alle disse drittsekkene som du ser rundt her...
De hører på oss, men det spiller ingen rolle, for det er for sent for dem.
De vet akkurat hva vi har tenkt å gjøre og de liker det ikke.
Du ser bekymret ut. Ingen fare, det tar en time og så kan vi dra.
Stopp! Stopp!
Det er meg! Det er over nå. Det er over.
De er fremdeles der ute! De liker ikke det vi gjorde.
-Vi? Du bandt meg! -Olivia. De har tenkt å drepe oss.
Hvem?
Det ordner seg. Vi drar hjem og skaffer hjelp til deg.
-Jeg føler meg ikke så bra. -Jeg vet det. Det ordner seg.
-Hva er det? -Ingen fare. Se på meg!
Vi skal kjøre deg hjem. Det er ingenting. Se på meg, se på meg!
Vi skal få deg hjem nå. Reis deg.
Nå drar vi hjem.
De ville ha ham, men vi lot ham gå.
Nei, vi gjorde det eneste rette.
Hvem er disse folkene?
Det er den de er.
Spesiell dispensasjon, Liv.
Lucy?
Tekst: Per Olav Wiborg-Maurstad www.ordiovision.com